Det er aldrig let at se en engang elsket ven
uden liv.
Han skulle gå iblandt os.
Det fjollede grin
og drømme om et liv udenfor disse mure.
Natten lysner, og vi må alle vågne.
Jeg ville ønske, at guderne satte tiden tilbage
og anbragte mig i hans sted.
Han kæmpede med ære.
Det gjorde I begge.
Hans hjerteslag blev bragt til ophør for en drengs morskab.
Hvor er æren i det?
Varro forlod verden som en gladiator, og som sådan vil han blive husket.
Nej.
Han vil blive husket som en ægtemand,
en far,
og en ven blandt fjender.
Aurelia...
Er det sandt,
at han faldt for dit sværd?
Han elskede dig som en bror.
Det tab vil ikke blive taget let.
Og hvem fanden kan klandre ham?
Calavius slagter min slægt efter et lunefuldt indfald,
skider på mine ambitioner, gør mig til grin i mit eget hus.
Nej, det tab vil fandeme ikke blive taget let.
Men det vil blive besvaret ordentligt.
Ud.
Han er en dommer.
- At gå imod ham... - Han er kun en mand.
Og alle mænd falder for deres eget overmod.
- Quintus... - Tænk på noget andet.
Hvad med Ilithyia?
Vil hun sikre os sin mands beskyttelse?
Hun er taget til Rom for at møde Glaber.
Glædelige nyheder.
Støtte fra en legatus
burde være mere end nok til at sikre politisk indflydelse.
Jeg beklager kun, at Calavius
ikke vil leve til at se Batiatus' "uværdige" navn så ophøjet.
Bare tanken om opdagelse...
Det er frygtindgydende.
Vær stærk, så løser det sig.
Hvilke nyheder?
Tal. Kærtegn mit øre med ord.
Du vil finde dem bløde og behagelige.
Vi tog dommeren på vej væk fra byen.
- Vagterne og vognen? - Under kontrol som beordret.
Manden selv bragt til det aftalte sted.
- Ashur? - Står vagt.
Jeg afløser ham, når natten falder på.
Jeg vil følge dig.
Jeg vil stirre ind i hans øjne
og se kraften af mit spejlbillede i dem.
Indtil da, beder jeg dig være min gæst.
- Vin, kvinder... - Begge ville passe mig.
Og så velfortjent.
Dominus.
- Er det slut? - Nej.
Det er kun lige begyndt.
Se, Capuas glorværdige mester.
Et tungt hjerte tynger en mands sværd.
Tabet af en bror går i hjertet på enhver gladiator.
Vi ærer ham ikke med tårer, men med blod mistet i arenaen.
Talt som en sand mester.
Kampene mod Pompeji nærmer sig.
I årevis er jeg blevet berøvet primus
af Solonius og hans bestikkelser.
Endelig er den sikret af vores Dominus, og hvem kæmper?
Spartacus.
Kvinden, der sørger.
Spartacus.
Du er ønsket.
Ligner det i sandhed mig?
Er så mange år gået,
at marmor må ætses med disse linjer?
Gid alle måtte leve til at se deres ansigt så skæmmet.
Og de elendige gå bort med ungdommens glatte hud.
Varros død har været i mine tanker.
Det knuger i brystet at miste så værdifuld en gladiator.
Sammenligningen er fejlagtig,
som en søn, der mister sin far.
En hustru sin mand.
En byrde, det er sandt.
Men han kendte risikoen og tog den af egen vilje.
Som en gladiator,
ikke et barns legetøj.
Dommeren og hans hvalp har forårsaget os begge smerte.
Det vil ikke gå upåagtet hen, det lover jeg.
Jeg tilbyder min tjeneste til sagen.
Find trøst i at kende formålet.
Jeg vil have, at du vender fokus mod kampene i Pompeji.
Den parfumerede lort, Solonius,
sikrede sig altid primus, ved at indføre tunge i røv,
kun for at blive knust af byens forhadte rival.
Men i år er det slut.
I år sikrer Huset Batiatus sig æren!
Spartacus, Regnmageren, skal møde Pericles, Pompejis titan.
Er det en sine missione?
Ingen nåde vil blive vist.
Og præmien?
På højde med kampen.
Jeg ser den gerne betalt til Varros kone.
En betydelig sum.
Vil du se den overrakt fra din hånd?
Sammen med fremtidige gevinster, jeg vinder i arenaen.
En nobel gestus.
En, jeg vil sørge for at matche.
Ville du gøre det?
For Varro?
Jeg ville gøre det for dig.
Så du har fred i sjælen og ved, der er sørget for hans familie.
Disse sørgelige begivenheder har krævet deres.
Hvil, og stol på, at de, der har forårsaget os smerte,
snart kommer til at smage den selv.
Det er trist, hvad der skete med Varro.
Jeg så i dine øjne,
hvordan du hungrede efter at hævne hans død.
En skam du ikke prøvede.
Gedepis!
Jeg vidste det.
Hvorfor bræger du? Du kæmper ved min side, bror!
Som et pattebarn. Jeg vil bevise mit værd alene.
Og dø alligevel.
Vores mester virker ikke i form.
Guderne straffer ham.
For hvilken handling?
Din skide idiot.
Varros blod, stadig varmt på hans hænder?
Hans hænder havde ikke noget valg.
Jeg ville dø, før jeg dræbte min egen bror.
Og hvem ville sørge for din brors familie?
Hvad er dit svar, Duro?
Hvis I begge to er døde, hvem sørger så for hans hustru?
Hans barn?
Min bror har hverken hustru eller barn.
Vent!
Skide thracianere.
Undskyld. Jeg kaldte på dig.
Det hørte jeg ikke.
Du lader ikke til at være dig selv.
Har dominus sendt dig?
Han ville løfte dit humør.
Det fortjener det ikke.
Spartacus.
Dit sår...
Det er en skramme.
Det gik værre ud over Varro.
- Jeg hjælper dig til din celle. - Det behøves ikke.
Mine undskyldninger.
Mira.
Manden jeg så dig med...
Jeg fik ordre på at behage ham. Han betyder intet for mig.
Det er ikke det, jeg er bekymret for.
Den mand blev såret for at beskytte min kone.
Næste gang du lægger dig hos ham, må du udtrykke min taknemmelighed.
Batiatus...
Beklager indkvarteringen, dommer.
Trøst dig med, det ikke vil vare så længe.
Hvad er denne galskab?
Galskab?
Nej.
Der er en grund,
affødt af et klart hoved og et såret hjerte.
Såret?
Jeg har ikke gjort dig ondt.
Manden indser end ikke sine gerninger.
Løslad mig!
Det vil jeg.
Fra denne skide verden!
Hvad problemet end er,
så lad os tale om det som civiliserede mænd.
Du tager fejl af mig.
Jeg er kun et dyr.
Et bæst, der skal rides og sættes væk.
- Batiatus... - Du accepterer min gæstfrihed.
Kommer ind i mit hjem,
bryder brød og drikker min vin.
Kun for at spytte mig i ansigtet.
"Overlad politik til mænd, der kan forstå det."
Jeg ønskede ikke at fornærme dig.
Jeg ville blot spare dig for yderligere ydmygelse.
Spare mig?
Du har ikke magt til at spare en skid, din tåbelige idiot!
Tal så!
Fortæl mig om min slægt!
Sig, at mit navn ikke bærer nogen vægt
blandt dig og dine noble pikslikkere!
Tal!
Undskyld, dominus.
Måske, hvis du flytter din fod...
- Rejs ham op. - Dominus.
Du ønsker at høre mine ord?
Så lyt godt efter.
Du er en nar.
En mand, der er tålt,
fordi han ejer Spartacus,
frelseren af Capua.
Når han falder, vil du hurtigt følge.
Bundet til en forbandet stol i snavs og søle,
og alligevel provokerer han!
Du forstår det stadig ikke, vel, kære Batiatus?
Du er under mig.
Det vil du altid være,
i dette liv eller det næste.
Gør, hvad du skal for at dulme din sårede stolthed.
Jeg vil ikke bede.
Bede?
Nej, tiden til at bede er for længst forbi.
Planer er sat i gang,
for dig og unge Numerius.
Hvorfor involvere min dreng?
Han er en mand nu.
Han har også sin rolle i vores lille drama.
Batiatus, du...
Sørg for, han ikke skader sig selv.
Jeg vil se ham frisk til den aftalte tid.
Er det klogt, dominus? Måske hvis vi...
Tag dig sammen og følg planen!
Vi er forpligtede. Vi er forpligtede.
Dominus.
Kampene nærmer sig.
Bevis jer selv mod Pompeji, og bring ære til Huset Batiatus!
Min bror mente intet med sine ord.
Han sagde sin mening. Tanker som deles af mange.
Vil du hvile?
Hvis jeg vil, skal du få det at vide.
Sårede jeg dig,
mester?
Tag dig af såret.
Spartacus!
Spartacus...
Manden er halvt død!
Så du ikke, han havde brug for opmærksomhed?
Jeg troede, han var distraheret af Varros død.
Vil han være i stand til at kæmpe mod Pompeji?
Han har høj feber.
Det er et mirakel, hvis han lever så længe.
Lav en liste over det nødvendige.
Ashur vil skaffe det fra markedet.
Lad ham ikke ude af syne et øjeblik.
Hent Mira fra villaen, hvis I har brug for hjælp.
Han har følelser for pigen.
Hendes kærtegn kan måske hjælpe.
- Vores mester må ikke falde. - Dominus.
Primus mod Pompeji endelig min,
og så tager guderne røven på mig.
Publikum vender sig mod mig, hvis Spartacus ikke kæmper!
Måske de lader sig nøje med en passende erstatning.
Men hvem andre end Spartacus kan slå deres mester?
Der er kun en...
Primus?
Min!
Endelig husker Batiatus mit værd.
Jeg går i arenaen igen,
og jeg vil se den farvet rød af Pericles' blod!
Dæmp dine ord. Vi bliver opdaget.
Lad dem høre os.
I aften er jeg en gud!
Og jeg vil bevare min titel, Capuas mester.
Det glæder dig ikke.
Det fylder mit hjerte med glæde at se dig så levende,
jeg vil ønske, det fortsætter.
Naevia...
Primus er en kamp til døden, Crixus.
Du har været væk fra arenaen i mange måneder.
Hvis Pericles...
Det vil han ikke.
Hvordan kan du være så sikker?
Fordi jeg aldrig vil forlade din side.
Døden selv vil ryste, hvis den prøver at adskille os.
I morgen når jeg sejrer,
vil jeg søge dig blandt publikum.
Vi vil dele øjeblikket alene.
Du har fået dit. Lad din tunge komme på gled.
Du er sikker.
Min herre har større bekymringer, der kræver hans opmærksomhed.
Hvad plager dog Batiatus sådan?
Sager, du ikke skal bekymre dig om.
Men de tynger tydeligvis dig.
Betro dig, det vil lette byrden.
Han er blevet ubesindig.
Hans tørst for magt og hævn slører dømmekraften.
Hvorledes?
Jeg har løbet en stor risiko ved at møde dig i aften.
Jeg må til apotekeren, før det er for sent.
En dag inden længe vil Huset Batiatus
styrte i grus.
Sørg for ikke at blive begravet i ruinerne.
Hold ham nede!
Sådan. Rolig.
Slik mig i røven. Griseknepperen er stadig i live.
Det er, hvad du er for ham.
Guld, udvundet af blod og kød.
Hilset være Spartacus.
Skyggens dræber,
Regnmageren,
Romernes mester.
Dø!
Fandens!
Er det det bedste, det mægtige Pompeji har at byde på?
Jeg frygter, kampene vil blive en skuffelse i år.
Disse indledende kampe tæller ikke.
Det er primus, der afgør sejrherren.
Uden din mand, Spartacus,
vil Capua endnu engang befinde sig i Pompejis skygge.
Måske vil Crixus kaste lys over sagen.
Crixus, ja.
Publikum vil være forbløffet over,
at galleren stadig er i live.
Batiatus forsikrer os, han er kommet sig over sine skader.
At han har overlevet er imponerende i sig selv.
Ingen gladiator fra Pompeji har overlevet Theokoles.
- Unge Numerius siger sandheden. - Et talent han har arvet fra sin far.
Agter Calavius at beære os med sin tilstedeværelse?
Dagen går på hæld.
Vigtige handler i Picentia.
Han må være blevet forsinket på tilbagevejen.
Jeg er sikker på, han snart vil gøre os selskab.
Aulus!
Op, din elendige ged!
Dominus betaler dig ikke for at drømme om bryster og skeder.
Læg fod på mig igen, og du vil atter blive en krøbling.
Du ved, hvad det gælder. Hvis Calavius skulle flygte...
Luk din skide mund i.
Manden har ikke rørt sig.
Ej heller trækker han vejret.
Batiatus beordrede, at han ikke måtte dø før rette øjeblik!
Han er i live, din elendige kvinde.
Rejs dig op, påfugl!
Fandens.
Det er dit ansvar.
- Jeg deler ikke... - Stille!
Han trækker vejret. Han er levende.
Aulus!
I bliver begge korsfæstet! Og jeres herre...
Aulus, så er det nok!
Aulus!
Lad mig se. Lad mig se.
Grimt som bare fanden, men du vil overleve.
Gå tilbage til ludus og få medicus til at se på det.
Har du nosser til at klare det her alene?
To af dem, meget store. Gå!
Vi har ventet en evighed. Hvorfor begynder jeg ikke primus?
Publikum truer med oprør. Vi kan ikke vente længere på Calavius.
Gode Batiatus,
vil du præsentere primus på min mands vegne?
- Hvis du finder det passende... - Jeg beder dig.
Hvor er den skide dommer? Vi vil i gang!
Capua!
Til ære for dommer Calavius,
som er bortrejst i vigtige anliggender, der angår jer,
præsenterer jeg primus mod Pompeji!
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Spartacus! Spartacus!
Ja!
Vi ville alle gerne se Spartacus træde ind i arenaen!
Men desværre
vil denne dag ikke se ham med sværd i hånden!
Men der er grund til at juble!
Dette er et glorværdigt øjeblik, længe ventet!
For det markerer en tilbagevenden til arenaen for en af Capuas sønner,
Crixus!
Murmillo!
De har glemt æren, jeg har bragt dem.
Så er det på tide, du minder dem om, hvem deres sande mester er.
Det lader til, Capua ikke er tilfreds med dit valg.
Han møder en fæl modstander,
gylpet op fra Pompejis indvolde.
Her er Pericles!
Thraex!
Pericles!
Jeg beder til, at kampen bliver kortvarig.
Jeg vil se hans fede grin fjernet.
Giv ordren.
Begynd!
Hvad var grunden?
En hund, der snart skal dø.
Drik.
Lugter som pis.
Bulmeurt. Det får dig til at hvile.
Jeg må have mad og nogle timers søvn.
Send bud efter mig, hvis hans tilstand ændres.
Pompeji!
Endnu et år, og endnu en af Capuas sønner besejret.
Kampen er ikke forbi endnu.
Det er kun en formalitet nu. Din mand er færdig.
Crixus har en løves hjerte.
Se! Han rejser sig...
Lucretia!
Domina.
Giv hende vand.
Din hustru har det ikke godt
ved at se din mand blive slagtet.
Jeg beklager.
Det er heden.
Følg hende tilbage til villaen.
- Det går over. - Ingen indvendinger.
- Jeg gør dig følge bagefter. - Dominus.
Crixus!
Dræb! Dræb! Dræb!
Crixus! Crixus! Crixus!
Crixus! Tilbage i form som lovet!
Dine bønner blev besvaret. Kampen var kortvarig.
Tillykke til Capua og alle dens værdige indbyggere.
Bliv et øjeblik!
Lad os drikke og mindes denne glorværdige dag...
Dominus...
Hvilke nyheder er så vigtige, at de afbryder Batiatus' hoveren?
Dommerens karavane er blevet opdaget lige udenfor byen.
Hans vagter dræbt.
Og min far?
Han var ikke blandt dem, men spor
- fører tilbage til byen. - Tilbage til Capua?
Hvorfor begå et sådant forræderi?
Løsepenge.
Det gør mig ondt.
- Hvis jeg kan være til nogen hjælp... - Takker.
Vi kan håndtere det.
Jeg samler mine mænd til eftersøgningen.
Numerius, du er også velkommen.
- Nej. Jeg vil have ham ved min side. - Mor.
Jeg vil aldrig lade ham ude af syne. Du har min ed.
- Godt. - Kom.
Led os til din far.
Du sender besked og lader mig vente som en ussel slave.
Undskyld. Det er svært at bevæge sig ubemærket.
Ordet er ude over hele byen. Tal hurtigt.
Jeg leder også efter Calavius. Han er forsvundet.
Det er jeg klar over. Det er det, jeg vil tale om.
Calavius' ring.
Stille! Stille!
Hvordan har du fået den?
På en måde, der har stor betydning for dig.
Batiatus holder ham fanget, og har i sinde at dræbe ham.
Galskab, selv for Batiatus.
Dommer Calavius håner ham, hindrer hans ambitioner.
Jeg har aldrig set Batiatus så ude af kontrol.
Jeg ville tage afstand,
så jeg ikke ryger med ned.
Lever Calavius endnu?
- Kun for en kort stund. - Hvor holdes han fanget?
Du taler om at tage afstand, men bliver tæt forbundet!
Jeg har intet til overs for gammel loyalitet, men Calavius har set mig!
Jeg må flygte fra byen og skaffe midler til at gøre det.
Tag dem.
Og mere, når Batiatus og hans forræderi er begravet.
Kom, vi må samle mænd.
Calavius vil være død inden da.
Batiatus har allerede sat planen i værk.
Er du bevæbnet?
- En simpel daggert... - Nok til at skære reb med.
Hurtigt, eller muligheden forsvinder!
Medicus?
Mira?
Hvorfor dræbte du ham?
Jeg havde intet valg.
En mand må acceptere sin skæbne.
Eller blive tilintetgjort af den.
Er det min vej? Blod og død?
Du har altid haft kurs mod ulykkelige ting.
Forlad mig ikke igen, jeg beder dig.
Det var dig...
Det var dig, der forlod mig...
Du må tage dig af såret.
Angreb...
På vejen...
Ud af ingenting.
Tag dig af såret.
Jeg er her. Jeg er her.
Lig stille.
Din feber er faldet.
Guderne har velsignet dig.
Ja,
det har de.
- Jeg henter medicus. - Vent.
Løs mine stropper.
Jeg taler med den mand alene.
- Med hvilket formål? - Vent i gangen.
Advar mig, hvis nogen kommer.
Gør det for mig, Mira.
Jeg vil stå i gæld til dig.
Der er ingen spor af ham. Min far kan være hvor som helst.
Han er en højtstående mand, og let genkendelig.
Hvordan kunne han blive ført gennem gaderne uden at blive set?
Jeg ved det ikke.
Tænk. Der må være en måde.
Kloakkerne!
De løber under byen og udenfor.
Portene! Fakler!
Du skal nok snart være hos din far, Numerius.
Du har mit ord.
Din del i dette vil ikke blive glemt.
Nej, det vil den ikke.
- Calavius... - Vent.
- De kommer! - Vi må skynde os.
- Nej, det er for sent. - Tag dig for fanden sammen!
Jeg vil ikke ende myrdet af dig eller nogen anden!
Betragt Ashur som en ånd, og Capua den verden, han efterlod!
Ashur!
De kommer! Vi må få dig fri...
Solonius!
Nej, nej...
Tag ham!
Din far vil blive hævnet.
Solonius vil lide for, hvad han har gjort.
Og hele Capua vil vide, hvilken lort du er.
Hvad laver du?
Fortæl, hvad der skete.
Fortæl det!
Fjern dine hænder fra mig.
Min hustru, Sura.
Slaven, du transporterede fra Neapolis.
Fortæl mig, hvad der skete med hende!
Vi blev angrebet på vejen.
De prøvede at tage hende, men...
Hvor er dit sår?
Hvor er det sår, du fik, da du prøvede at redde min hustru?
Vagt!
Fortæl mig det!
Jeg gjorde kun som beordret.
Hvem sagde ordene, som tog hendes liv?
Hvem?
Batiatus.
Hvad har du gjort?
Hjælp mig med at få ham på plads.
Bind mine stropper,
og tal aldrig om det her.
Såret virkede ikke dødbringende.
Skaden var dybere, end øjet kunne se.
Medicus siger, han druknede i sit eget blod.
En løs ende, der ikke længere skal fæstnes.
Du spillede din rolle godt, Ashur.
En større hånd end min planlagde det.
Solonius var let at få til at tro, du svigtede mig,
hvilket jeg regnede med.
Han mistænkte aldrig, at min loyalitet var hos dig.
En mand uden ære, forestiller sig ikke det træk hos andre,
og du har den kvalitet frem for alle
og vil blive belønnet.
Som du vil, dominus.
Guderne velsigner i sandhed Huset Batiatus!
Se Spartacus, opstået fra de døde!
Spartacus!
Er du kommet dig?
Ja, dominus.
Jeg er mig selv igen.